![]() |
Horčičné zrnko |
"Keď ho sejú do zeme, je najmenšie zo všetkých semien na zemi, ale keď sa zaseje, vzíde, prerastie všetky byliny a vyháňa veľké konáre, takže v jeho tôni môžu hniezdiť nebeské vtáky." (Mk4,31-32) |
---|
|
IZAIÁŠ VERSUS JOHN LENNON Advent je časom nádeje. Je časom vízie nového, lepšieho sveta. Aj Cirkev v nás túto nádej živí, keď nám v liturgii predkladá texty proroka Izaiáša (Iz 11,1-10). Je v nich vykreslený obraz sveta, kde zavládne spravodlivosť a právo, z ktorého zmizne násilie a nastane pokoj. Prorok vidí prisľúbenú harmóniu celého stvorenia, kde „vlk bude prebývať s baránkom a leopard spočívať s kozliatkom, teliatko a lev a kŕmny vôl budú spolu a drobný chlapček ich bude zavracať..“ Prorok završuje tento opis odvážnou predstavou, že „nemluvňa sa bude hrať nad dierou hada a do jamy vretenice siahne odkojenča.“ Väčšina súčasníkov proroctvá Izaiáša nepozná. Taký John Lennon, ex-člen skupiny Beatles, je v porovnaní s Izaiášom na tom čo sa popularity týka, lepšie. Vízie týchto dvoch odlišných mužov však majú predsa niečo spoločné. Lennonova skladba „Imagine“ „Predstav si“ je akýmsi jeho programom. Podobne ako Izaiáš aj Lennon v nej ponúka vidinu sveta bez hraníc, bez vlastníctva, bez chamtivosti, bez násilia a egoizmu, sveta zjednoteného spoločnou vôľou ľudí deliť sa s nádejou, že ostatní sa pridajú. Predstav si, že nie sú žiadne štáty Možno povieš, že snívam Takto to vidí John Lennon. A ako to vidí Izaiáš? Izaiáš si o ľuďoch nerobí ilúzie. Vie, že vyvolený židovský národ je neverný, duchovne vyschnutý ako drevo bez života. Verí však v Jedného jediného, ktorý na tom suchom pahýli Božieho ľudu nechá vyraziť ratolesť, výhonok, ktorý vypučí z jeho koreňov. S Ním sa naplnia Božie prisľúbenia a príde kráľovstvo pokoja, ktoré prorok tak sugestívne popísal vyššie spomenutými obrazmi. Aj John Lennon mal v sebe čosi prorocké. Neuspokojil sa s banálnymi piesňami, texty jeho piesní budili záujem ako o existenciálne otázky osobného života, tak aj o globálne problémy ľudstva. Na svojej osamotenej ceste životom prechádzal aj on stále akoby púšťou, v ktorej jeho hlas znie niekedy dosť zmätene. Definoval pre seba Boha ako „pojem, ktorým meriame našu bolesť“, nedokázal však od Neho tak ako Izaiáš očakávať spásu. V piesni „God“, „Boh“ – akomsi zúfalom antikréde dokonca výslovne hovorí, že neverí v nič, len v seba. A napriek tomu (či práve preto) pripravoval pre Boha v sebe i v druhých cestu, akoby len nepriamo. Hľadaním a zdieľaním vyprahnutosti s ľuďmi svojej generácie. Je našou úlohou porozumieť tejto vyprahnutosti dnešných ľudí, a aj ich snom a túžbam. A do zrozumiteľného jazyka im preložiť nádej Adventu. (zdroj: Richard Čemus, homília k druhej adventnej nedeli)
|
|